25.000
Meie issanda aastaks
oli Juudamaa olnud juba peaaegu sajandi Rooma võimu all.
Augustus Caesari seitsmendal valitsemisaastal
andis keiser käsu kõigil juudalastel
pöörduda tagasi oma sünnikohta
ülelugemisele ja maksude kogumisele.
Mitmete teed ristusid ning koos mindi oma pealinna, Jeruusalemma,
oma maa vaevatud südamesse.
Vanas linnas domineeris Antonia kindlus -
Rooma võimutool
ja suur kuldne tempel -
väline märk sisemisest hävimatust usust.
Isegi siis, kui nad Caesari tahtele kuuletusid,
klammerdus rahvas ikkagi uhkelt oma iidse päritolu juurde
pidades alati meeles oma prohvetite lubadust,
et ühel päeval sünnib nende sekka lunastaja,
kes toob neile lunastuse ja täieliku vabaduse.
Teid loetakse üle Heebronis.
- Nimi? - Samuel.
- Mis linn? - Joppa.
- Mis perekond? - Miikael.
- Minge edasi. - Jah.
- Nimi? - Joosep.
- Mis linn? - Naatsaret.
- Mis perekond? - Taavet Petlemmast.
Ja naine?
Minu abikaasa.
Liikuge edasi. Teid loetakse Petlemmas.
Tulge kiiremini.
Mis küla see on?
Naatsaret.
Homme õhtuks peaksime Jeruusalemma jõudma.
Sa ei vaatagi sõdureid, Joosep?
Me oleme varemgi roomlasi näinud.
Jah...
ja kunagi näeme jälle.
Mu laud ei ole valmis.
Kus su poeg on?
Ta kõnnib mägedes.
Ta jätab oma töö hooletusse, Joosep.
Ei.
Ükskord ma süüdistasin teda töö unustamises. Ta ütles mulle:
"Ma pean käima oma isa jälgedes. "
Miks ta siis siin tööd ei tee?
Ta töötab.
Leegioni trompetimängijad!
Tere tulemast, Messala.
Juhtimine on sinu kätes.
Tänan sind.
Tänu sulle, et mind vabastad.
Drusus...
väikese poisina ma unistasin sellise garnisoni käsutamisest.
Nüüd on asjad muutunud.
Ma olen juht.
Valvel!
Esimene vahekäik, paremale pöörd!
Edasi!
Ma olin selle kuumuse juba unustanud.
Kui kuumus oleks ainus probleem.
Elasin siin kuni 14. eluaastani. Jeruusalemm oli minu kodu.
- Minu isa oli... - Jah, ma tean.
Sina isa mäletatakse hästi. Hea valitseja.
Kui sellel mahajäetud maal üldse sellist asja saab olla.
Kui sa tahad üles tõusta, Sextus, siis võta omale see raske ülesanne.
Mina palusin end siia saata.
Sa mõistad, et rahvas on muutunud võrreldes selle ajaga, kui sina poisikene olid.
Millisel moel?
Ei maksa oma makse, mõistmatu kibestumine roomlaste suhtes...
Selles pole midagi uut.
Ja siis on veel religioon. Nad on joobunud oma usust.
Purustavad meie jumalate kujud, isegi keisri omad.
Tuleb karistada.
Seda me teemegi.
Kui me nad üles leiame.
Liidrid tuleb üles otsida.
Sa ei tea. Millelegi ei saa osutada.
Siin töötavad veidrad jõud.
See messiase jutt...
Ma tean. Kui mina poiss olin, siis ennustati ka üht.
Juutide kuningas, kes viib nad mingisse anti-Rooma paradiisi.
Ajab pea ringi käima.
Ja kõrbes on üks metsmees nimega Johannes,
kes uputab inimesi vette.
Ja puusepa poeg, kes teeb võlutrikke. "Imesid" nagu nemad neid nimetavad.
Alati on mingi agitaator, kes sütitab probleeme.
Ei, see mees on teistsugune.
Ta õpetab, et Jumal on lähedal, iga inimese sees.
Osa sellest on isegi üpris tähendusrikas.
Sa oled liiga kaua Roomast eemal olnud.
Mine tagasi, Sextus.
Mine Capri'sse. Kümble, puhka, lesi mere ääres
ja unusta, et Jumal on iga inimese sees.
- Ainult ühe inimese sees on jumalikkust. - Jah, ma tean.
Keiser ei ole rahul.
Ta tahab, et Juudamaast tehakse kuulekam ja distsiplineeritum provints.
Ta käskis mul kord majja lüüa. Ma täidan tema soovi.
Kuidas? Sa võid purustada mehe kolba, ta arreteerida, vangikoopasse visata,
aga kuidas sa seda kontrollid? Kuidas sa idee vastu võitled?
Eriti uue idee vastu.
Väljas on üks juut. Tahab kohtuda tribuun Messalaga.
Oletan, et tal on nimi.
- Väidab, et on prints, Juuda Ben-Hur. - Siis kohtle teda vastavalt!
Ütle talle, et kohtun temaga.
Jah, tribuun.
Tsentuurio!
Enne meid oli see tema riik.
Ära seda unusta.
Jah, tribuun.
Väga tark. See Ben-Hur on Jeruusalemma rikkaim mees.
Ja Juudamaa ühe tugevama perekonna eesotsas.
Me olime noorena sõbrad.
Olime nagu vennad.
Sextus...
sa tahad teada, kuidas idee vastu võidelda.
Ma ütlen kuidas.
Teise ideega.
Ma ütlesin, et tulen tagasi.
Ma ei lootnud seda kunagi.
Ma olen nii õnnelik.
- Vaata end. - Vaata ennast!
Oled tagasi tulles tribuun.
Kui seda uudist kuulsin, jõin selle terviseks.
Võtame siis veelkord selle terviseks.
- Sinu õde ja ema? - Nad on terved.
Nad on sinust rääkinud sellest ajast, kui teada saime, et tuled.
- Kas Tirzah on abielus? - Ei.
Kosilased tulevad ja lähevad, aga tema unistab.
Ta on sinusse armunud juba viiendast eluaastast peale.
Tahaks neid juba näha.
Kas sa endiselt kütid šaakaleid ja lõvisid?
Või oled sa liiga väärikaks saanud?
- Maha Eros, üles Mars! - Maha Eros, üles Mars!
Seal, kus talad ristuvad?
Hästi.
Pärast kõiki neid aastaid!
Endiselt lähedal.
Igas mõttes.
Loodan küll.
Ma tean.
Sina oled roomlane ja mina juut,
kelle elu sa ükskord päästsid.
Parim asi, mida ma eales teinud olen.
Juuda...
siin saab valitsemine väga raske olema.
Ma vajan sinu abi.
Sinu abi ja nõu.
- Tahad minu nõu? - Jah, tahan küll.
Tõmba oma leegionid tagasi.
Anna meile meie vabadus.
Kahjuks on keiser sellele impeeriumile pühendunud.
Eriti kiindunud on ta Juudamaasse.
Ja Juudamaa pole keisrisse kiindunud.
Kas on olemas midagi nii kurba kui vastamata armastus?
Minu eluruum.
Natuke sünge.
Mitte sünge.
Askeetlik. Tõhus.
Roomalik.
Ma olen uue kuberneri, Valerius Gratuse, järel tähtsuselt teine mees.
Ta saabub mõne päeva pärast uute leegionitega.
Siis vastavad jutud tõele.
Keiser ei kiida sinu kaasmaalasi heaks.
Õhus on tunda mässu. See purustatakse.
Aga sina ja su perekond ei pea muretsema.
Mina olen võimult teine kuberneri järel ja sina oled minu sõber.
- Ma olen juut. - Sa oled nagu roomlane!
Mis on sul ühist probleeme tekitava pööbliga?
- Nad on minu rahvas. Mina olen üks neist. - Ole tark, Juuda.
See on Rooma maailm. Kui tahad selles elada, pead selle osaks saama.
Sa oled muutunud.
Ma olen suureks kasvanud. Olen näinud maailma pärast seda, kui lahkusin Jeruusalemmast.
Olen näinud Roomat. See pole juhus, et üks väike küla Tiberi ääres
valiti maailma valitsema.
Sinu leegionid.
Need polnud ainult meie leegionid.
Teistel riikidel on ka suurepäraseid armeesid. Tean seda, olen nende vastu võidelnud.
Oh, ei.
Saatus valis meid seda maailma tsiviliseerima. Ja me oleme seda teinud.
Meie teed ja laevad ühendavad iga maailma otsa.
Rooma seadus, arhitektuur, kirjandus on inimrassi hiilgused.
Mina usun oma rahva tulevikku.
Muidugi usud. Ja sa võid neid aidata.
Kuidas?
Sa oled aristokraat.
Sinu perekonna nimi on au sees. Oma rahvale oled sa prints.
Sa oled rikas ja mõjuvõimas. Sinu maine on tuhmumatu.
Ja rahvas kuulaks sind, kui räägiksid ülestõusu vastu.
Veena oma rahvast, et vastupanu Roomale on rumal.
Hullemgi kui rumal, kasutu!
Sest see võib lõppeda ainult ühel viisil: sinu rahva väljasuremisega.
Mina olen vägivalla vastu. Kõik teavad seda.
Ma olen selle vastu rääkinud ja teen seda edaspidigi.
Siis oleme ju kokkuleppinud.
Millal ma saan su perekonda näha?
- Lootsime, et homme. - Hästi.
Ja nüüd meie toost.
See on tegelikult kohutav vein.
Spetsiaalselt Rooma armee jaoks kääritatud.
Te olete oma vallutajate vastu väga julmad.
See on hullumeelne maailm.
Aga selles on üks mõistlikkus:
vanade sõprade lojaalsus.
Juuda, me peame üksteisesse uskuma.
Kas joome selle terviseks?
Kogu südamest.
Siin see on, koht, mida mäletan.
Hoov, kus me mängisime valvurite vahetuse ajal.
Katus, kust me viskasime kiviklibu inimeste pihta tänaval ja pugesime siis peitu.
- Me olime ikka kelmid, mis? - Ei, te olite head lapsed.
Sooviksin meeleldi seda aega tagasi.
Ja siin see on. Midagi pole muutunud.
Väljaarvatud purskkaev.
- Vana kaev jäi kuivaks, mäletad? - Koheselt, igal suvel.
Uus purskkaev ja uus Tirzah. Sa oled suureks kasvanud.
- Ta pole üldsegi muutunud, ema. - Ei ole või?
Muidugi on. Ta oli poisike, kui meilt lahkus, nüüd on mees.
Suurte kohustustega.
Tule.
Keiser muudkui ehitab, muudab tellised marmoriks.
Oleksin peaaegu unustanud. Tõin sulle selle.
Ma pole varem kunagi midagi sellist näinud. See on ilus!
- Kas see on Roomast? - Liibüast. See oli seal eelmisel aastal.
Vapustav sõjakäik.
Meie sõjaväed kohtusid rannikul. Pärast kahepäevast võitlust nad pagesid.
Marssisime nende pealinna. Barbaarne linn, aga see on kütkestav.
Või oli, kuni ma selle hävitasime.
Nüüd on järgi vaid tuhk.
Ma tüütan teid sõjalugudega.
Tule minuga, tahan sulle midagi näidata.
Tänan selle eest.
Valisin sulle õige kingituse. See pross on naisele.
Mis sa sellest arvad?
Suurepärane.
See on Araabiast.
Ma arvan, et tal on õige tõu nägu. Mina kasvatasin ta.
Lase mul teda järele proovida.
Millal iganes soovid. Ta on sinu.
Kas sa kingid ta mulle?
Oh, Juuda.
Sa oled hea. See saab olema nagu vanasti.
Juuda, ütle mulle, kas sa mõtlesid minu öeldu peale?
Jah. Ma rääkisin juba paljude inimestega.
Rääkisin vägivalla ja intsidentide vastu.
Enamus olid minuga nõus.
Enamus? Mitte kõik?
Ei, mitte kõik.
Kes ei olnud nõus?
Solvunud ja kärsitud.
Kes nad on?
Jah, Juuda. Kes nad on?
Kas ma säilitaksin sinu sõpruse, kui hakkaksin koputajaks?
Kurjategijate nimede ütlemine pole koputamine.
Nad pole kurjategijad, Messala. Nad on patrioodid.
Patrioodid?!
Las ma seletan sulle midagi, mida sa veel ei pruugi teada.
Keiser jälgib meid. Antud hetkel jälgib ta ida.
See on minu suur võimalus ja sinu ka.
Kui ma loon siin korra, võin saada ükskõik millise koha.
Sa tõused koos minuga, ma luban. Ja tead, kus see lõppeda võib?
Roomas! Jah, võibolla Caesari enda kõrval.
Ma mõtlen seda tõsiselt. See võib juhtuda ja praegu on õige hetk.
Ma vannun seda.
Keiser jälgib meid, hindab meid. Ainus, mida ma tegema pean, on tema teenimine.
Ja sina pead vaid mind aitama teda teenida.
- Räägid temast kui Jumalast. - Ta on Jumal. Ainus Jumal.
Tema on tõeline võim maailmas, mitte...
Mitte see.
Aita mind, Juuda.
Ma teeksin sinu heaks kõike,
väljaarvatud oma rahva reetmine.
Kõikide Jumalate nimel, mida tähendavad sinu jaoks mõnede juutide elud?
Kui ma neid veenda ei suuda, siis ei tähenda see seda, et ma aitaks neid mõrvata.
Pealegi, sa pead sellest aru saama, Messala.
Mina usun oma rahva minevikku ja tulevikku.
Tulevikku? Te olete alistatud rahvas.
Maa võite te alistada. Inimesed võite tappa,
aga see ei ole lõpp. Me tõuseme taas.
Sa elad surnud unistuste najal, mineviku müütide põhjal.
Saalomoni hiilgus on kadunud. Arvad, et see tuleb tagasi?
Joosua ei tõuse uuesti, Taavet samuti mitte.
Maailmas on täna ainult üks reaalsus. Vaata läände.
Ära ole rumal! Vaata Rooma poole!
Pigem rumal kui reetur või mõrvar.
- Ma olen sõdur. - Kes tapab Rooma nimel ja Rooma on kuri.
- Ma hoiatan sind... - Ei! Mina hoiatan sind.
Rooma on Jumala jaoks solvang.
Rooma kägistab mu rahvast ja mu riiki, tervet maailma!
Aga mitte igavesti.
Ja ma ütlen sulle, päeval, mil Rooma langeb, kostub selline vabadushüüd,
mida maailma pole kunagi varem kuulnud.
Sa aitad mind või astud mulle vastu. Muud võimalust sul pole.
Sa oled minu poolt või vastu.
Kui valik on selline,
siis olen ma sinu vastu.
Sealt nad tulevadki.
Kus Messala on?
- Kus Messala...? - Ta on läinud.
Läinud?
- Aga miks? - Ta ei saanud jääda.
- Mis juhtus? - Uuel tribuunil on ilmselt palju kohustusi.
Tulge, lähme sööma.
Õnnistatud olgu see, meie Jumal, maailma Kuningas,
kes sa annad meile igapäevast leiba.
Me ei näe teda enam kunagi, Tirzah.
Ta tahtis mind kasutada, et reeta meie rahvas.
- Isand, karavan Antioch'st. - Jah, Amrah, ma nägin.
Simonides.
- Tere tulemast koju. - Isand.
Simonides on toonud kingitusi nagu alati.
Minule merevaiku ja nefriiti. Tirzah'ile siidi.
Ja isandale Ibeeria veini.
Mainimata kõige suuremat kinki - sinu kohalolek.
Teed oma teenijale au. Ma toon häid uudiseid Antioch'st.
- Karavanid Petrast. - Kõik on kohale jõudnud.
- Hästi. - Siin on arvepidamine.
Aga kuidas on Numidiaga?
Kaubatee on meie, kuningaga on tehtud leping.
Üks kord aastas tood sa mulle oma arvepidamise.
Üks kord aastas avastan ma end rikkam olevat.
Jah, aga minu suurim aare on mu stjuuard.
Minu elu kuulub Huri majale.
Minu jaoks ei ole olemas midagi muud peale mu tütre.
- Ta peaks nüüd juba noor naine olema. - Jah ja teie vara.
Ta sündis teie orja tütrena.
Kui ma pärisin sinu, siis pärisin sõbra mitte orja.
Ester on tulnud koos minuga Antioch'ist küsima teie luba abiellumiseks.
See on antud. Soovin sulle palju lapselapsi.
Kui see on Issanda tahe, siis ma rõõmustan.
Teie loal soovib Ester rääkida oma isandaga.
Sa soovid hirmsasti abielluda, Ester?
See on mu isa soov.
Sinu abikaasa saab õnnelik olema.
Mis ta nimi on?
Taavet, Mattiase poeg.
Millisest majast?
- Tema enda. - Ta on vaba mees.
Räägi mulle veel temast.
Olen teda vaid korra näinud.
Ta on kaupmees, Antioch'is kõrgelt hinnatud.
Ta maksab Ester vabaduse eest.
Esteri vabadus saab olema minu pulmakingitus talle.
Te olete helde, isand.
Kas sa armastad seda meest?
Ma õpin teda armastama.
Sul on minu luba abielluda.
Me joome sinu terviseks.
Ja ohutut tagasipöördumist Antioch'i.
Ma segasin sind.
Ei.
Millest sa mõtlesid?
Ma jätsin linnaga ja selle majaga hüvasti.
Sa pole siin tihti käinud. Mida sa sellest mäletad?
Mu isa tõi mu vahepeal siia,
kui ma väike olin.
Selles majas olin ma alati õnnelik.
Väljaarvatud ühel korral.
Kui sina ja su sõber, roomlasest poiss...
- Messala. - Jah.
Te käisite jahil ja sind toodi vigastatuna koju.
Ma puudutasin su nägu, kui sa seal lamasid
ja palusin Jumalat: "Ära lase sellel poisil surra. "
Ma kuulen veel, kuidas sa seda ütlesid. Sama õrnalt kui praegu.
Jah, isand.
Isand? Miks, ma andsin sulle vabaduse.
See on imelik. Tundsin end vaevu orjana.
Ja nüüd...
tunnen end vaevu vabana.
Kui vanadel headel targa Saalomoni aegadel
oleks tema orjade hulgas olnud mõni tüdruk, kes temale silmailu oleks valmistanud,
siis oleks ta tüdruku teiste seast välja valinud
ning altari ette viinud.
Targa Saalomoni ajad.
Teised ajad.
Ja kaua aega tagasi.
Kui sa pruut ei oleks,
siis suudleksin ma sind hüvastijätuks.
Kui ma pruut ei oleks,
siis polekski vaja hüvasti jätta.
Su orjasõrmus.
Aus vahetus.
Vabadus sulle. Sõrmus mulle.
Sa kannad seda?
Kuni selle ajani, kui kohtad oma tulevast naist?
Kuni selle ajani.
Jumalad soosivad mu isand Gratust.
Kuberneri soovil, ametikoha pärg.
Tänan sind, tribuun.
Ma ei näe delegatsiooni linnast.
- Seda ei tulegi, sir. - Ei tule?
Jeruusalemma tervitus ei saa olema soe,
aga ma luban, et see tuleb vaikne.
Jätkame.
Seal on Messala.
Ta märkas sind, Juuda.
Uus kuberner.
Hoidke eemale!
- Hoidke eemale! - Sina, tule!
Need olid kindlasti juudid!
Avage taevaliku keisri nimel!
Juuda! Tirzah! Mida see peaks tähendama? Mis juhtus?
Avage seaduse nimel!
- Ma vaatasin... - Katuseplaat kukkus kubernerile pihta.
- See polnud minu süü. - Nad ei usu teda.
Ta ei pea midagi ütlema. Kas kuuled? Tirzah, ära ütle midagi.
Avage väravad!
Ma räägin nendega.
- Arreteerige ta! - Laske mul teile rääkida, mis juhtus.
- Hoidke neid naisi kinni. - Peatage nad!
See oli õnnetus.
Laske ma räägin teile, see oli õnnetus.
- See ongi see mees, sir. Me nägime teda. - See oli õnnetus.
- Õnnetus? - Ma vannun.
Ma panin oma käe ääre peale. Üks plaat oli lahti. See andis järele.
Võtke nad kõik kinni.
- Ta räägib tõtt! - See olin mina! Laske nendel minna!
Valvel!
Messala.
Jumala nimel, ütle neile, et see on viga.
Ma toetusin kivi peale ja see murdus lahti.
See oli õnnetus.
Laske neil minna! Neil pole sellega mingit pistmist!
Laske teenijatel minna.
Laske neil minna. Pöörduge tagasi oma postidele.
Tule.
Kuhu?
Tirusesse.
Tirusesse?
Aga mu üle pole kohut mõistetud.
Ma suren galeeri pardal isegi ilma kohtuta?
Süüdistuses pole sõnagi tõtt! Mitte ainsatki sõna!
Oodake. Mu ema ja õde. Mis nendega juhtus?
Siduge ta käed kinni.
- Ütle mulle vähemasti, kas nad on väljaspool ohtu. - Ma ei saa sulle midagi öelda.
Liigu edasi!
Vangivalvur!
Valvur, sinna!
Trepist üles!
Vangivalvur!
Paremale!
- Oota! - Saada nad välja!
- Te võite minna!
Mine!
Uks.
Kus on mu ema ja õde?
Kus nad on?
Siin, nende müüride vahel.
Kuberner paraneb. Nad ei sure.
Muidugi mõistetakse nende üle kohut.
On see võimalik?
On see võimalik, et sa teed meile midagi sellist?
Inimestele, keda sa tunned? Perekonnale, keda oled armastanud?
Sa lased neile minna! Sa lased neil rõõmuga minna!
Ma ei üritanud tappa kuberneri. Ma pole mõrvar!
Ma tean, et ei ole.
Sa tead?
Sa oled kuri.
Ei, Juuda, ma ei ole kuri.
Ma soovisin sinu abi.
Nüüd oled sa mulle seda andnud.
Sellise näite varal hoian ma ära reetmist.
Kui mõistan kahtlemata hukku vana sõbra, siis mind kardetakse.
Aga mitte minu perekonda.
Lase neil minna.
Palun.
- Messala, ma anun sind! - Anud?!
Kas ma mitte sind ei anunud?
Sina valisid selle. Siin pole midagi muud öelda.
Kui mu tapad, surevad su õde ja ema
sinu ees ristile naelutatuna!
Lase käia, Juuda.
Tapa mind!
Jumal võimaldagu mulle kättemaksu.
Ma palvetan, et sa elaksid, kui ma tagasi pöördun.
Tagasi pöördud?
Viige ta ära.
Vahid, andke au.
Tribuun kohtub teiega nüüd.
Tribuun, mina olen Huri maja stjuuard.
Ma mäletan sind.
Me olime teel Antioch'i, kui kuulsime, mis juhtus.
Juuda Ben-Hur poleks olnud võimeline sellist asja tegema. Te tunnete teda, tribuun.
Paremini kui teie.
Siis ei tohiks teie peas olla vähematki kahtlust, süüdistus on alusetu.
Vangide üle on kohut mõistetud.
- Kohut mõistetud? - Aga selles pole raasugi tõtt.
Juuda pole kunagi tahtnud kuberneri ähvardada.
Te kindlasti teate, et ta midagi sellist ei teinud.
Oma südames te teate.
Drusus.
Seda meest hoiame siin, kuni saame teda küsitleda.
Seis!
Vett sõduritele.
Sõduritele esimesena!
Minge sellest kaevust eemale. Nemad vett ei saa!
Kaevust eemale! Sina!
Tulge ära! Hobustele vett!
- Vett. - Sõduritele enne!
Siia.
Oota.
Temale vett ei anna.
Jumal...
...aita mind.
Sina! Ma ütlesin, et temale vett ei anna!
Olgu nüüd, tõuske kõik püsti!
Tõmmake nad jalule!
Tagasi rivvi, koer!
Jalgele!
Hakkame minema!
Sina seal, tagasi oma kohale!
Edasi, koerad!
Varsti jõuab nõustaja alus meie kõrvale.
Olge valmis aere tõstma.
Tõstke aerud!
Aerud alla!
Uus komandör, Quintus Arrius.
- Kui palju sõudjaid? - 200, konsul.
- Ja puhkusi? - 30 iga tunni kohta.
See mees on haige. Asendage ta.
- Vahetage ta välja. - Just nii, sir.
- Kas see mees on teile probleeme valmistanud? - Ta on allumatu.
See lakkab.
Kus sina teeninud oled?
41.
Üks päev vähem kui kuu selles laevas.
Pead kindlat arvepidamist. Ja enne seda?
3 aastat teiste laevade peal.
3 aastat.
Sul on vaimu tagasi lüüa,
aga ka kainet mõistust selle kontrollimiseks.
Sinu silmad on täis vihkamist, 41.
See on hea. Viha hoiab inimest elus.
See annab talle jõudu.
Kuulake nüüd kõik.
Te olete kõik süüdimõistetud mehed. Me hoiame teid elus, et seda laeva teenida.
Nii et sõudke hästi...
ja püsige elus.
- Laev on valmis, konsul. - Aerud vette lasta.
Aerud vette lasta!
Te teate, et üks Makedoonia laevastik ründab pidevalt Rooma kaubalaevu.
Keiser on andnud meile ülesande laevastik üles leida ja hävitada.
Lahingu kiirus.
Lahingu kiirus!
Rünnaku kiirus.
Rünnaku kiirus!
Rammimise kiirus.
Rammimise kiirus!
Puhkus.
Seis!
Puhkus!
Miks sa siin oled?
Ma pidin teile raporteerima oma puhkepausi ajal.
Õige küll.
Ma olin unustanud.
Sa oleksid võinud mu tappa, kui ma seal lamasin.
Sa oled süüdimõistetud mees. Miks sa seda ei teinud?
Ma pole veel valmis surema.
Mis sind veel päästa võib?
Minu esiisade Jumal.
Sinu Jumal on su hüljanud.
Tal pole rohkem jõudu kui kujutised, mida mina kummardan.
Minu jumalad mind ei aita. Sinu Jumal ei aita sind.
Aga mina võin.
Kas see huvitab sind, 41?
Näen, et huvitab.
Ma olen ametipoolest võitlusmees ja vabal ajal
meeldib mulle teisi võitlusmehi treenida.
Minu omad on mõned Rooma parimad gladiaatorid ja sõjavankri juhid.
Kas sa sooviksid üheks neist saada?
Teie orjana surra?
Parem kui surra aheldatuna siin all tekil.
Ma ei jää siia igaveseks.
Ei jää?
Mida sa teeksid, kui põgeneksid?
Kaks inimest mõisteti koos minuga süüdi, mu ema ja õde,
kuigi nad olid süütud. Ma ei puhka...
Ära ütle, et sina oled süütu.
- Kas selle ütlemisest oleks enam kasu? - Ei.
Kaalu mu pakkumist hoolikalt. Sa ei põgene kunagi, kui me oleme võidukad.
Kui ei ole, siis sa upud koos selle laevaga, aeru külge aheldatuna.
Ma ei suuda uskuda, et Jumal lasi mul need kolm aastat elada selleks,
et surra aeru külge aheldatuna.
Su usk on imelik ja kangekaelne,
kui arvad, et eksisteerimisel on eesmärk.
Terve mõistusega inimene oleks suutnud selle ammugi kaotada.
Nagu teie.
Mis selle teie seest välja ajas?
Mine tagasi oma aeru juurde, 41.
Konsul, vaenlast on märgatud.
Anna laevastikule märku. Valmistuge lahinguks.
Kogu vahtkond lahingupositsioonidele.
- Seiske lasti kõrvale. - Valmistuge tuld andma.
Kiiresti!
Kiirustage vaiguga. Tooge laskemoona juurde.
Aerud üles!
Aerud alla!
Sõudjad aheldada!
Valvur.
Vabasta 41.
Ei! Ma ei taha surra!
Ma ei taha surra!
41, miks ta seda tegi?
Ma ei tea.
Ükskord varem on mind ka aidatud.
Ma ei teadnud ka siis põhjust.
Tavaline kiirus!
Number 1, leek.
Tuld!
Käsu peal tõmbuge tagasi.
Aerud üles! Tõstke!
Tagasi!
Tüürimees, paremale!
Aerud välja!
Tuld!
- Vaadake ette! - Tuld!
Tüürimees, rammimise suund! Andke all käsk!
Rammimise kiirus!
Konsul, pargas on rammimise suunal.
Meid rammitakse.
Miks sa mu päästsid?
Miks sa mu lahti aheldasid?
Mis su nimi on, 41?
Juuda Ben-Hur.
Juuda Ben-Hur...
lase mul surra.
Me hoiame sind elus, et seda laeva teenida.
Sõua hästi ja ela.
Kas puri on ruudukujuline?
Ma ei näe.
Meile mõlemale parem, kui see vaenlane on.
Minu surm.
Sinu vabadus.
See on Rooma puri.
Taha vaade!
Tere tulemast, konsul. Me olime teie osas igasuguse lootuse minetanud.
Vett.
Laevastik, kõik kaotatud?
Viis galeeri.
- Ja lahing? - Lahing võideti.
Teil on võit.
- See oli võit? - Täielik.
Tema innukusest sind päästa,
päästis su Jumal ka Rooma laevastiku.
Tervitus Arriusele!
Paremad aerud!
Oled mereteed puhastanud suurest ohust, Quintus Arrius.
Võidusau on vapralt võidetud.
Kes on see mees, kes su kõrval sõitis?
See mees päästis mu, taevalik keiser, et tagasi pöörduda ja teid teenida.
Kas see on kõik, mida sa temast tead?
Ei. Teda süüdistati rünnakus Juudamaa kubernerile.
Aga ta on süütu.
Kui mitte, siis on selles mehes veider ebakõla:
ta üritab tappa mu kuberneri, aga päästab mu konsuli elu.
Tule homme. Me räägime sellest.
Meil on selle mehe kohta täielik info.
Mehel on oma riigis teatav mõjuvõim.
Tema rünnak kuberneri vastu puudutab ka senatit ja Rooma rahvast.
Ma olen kindel, et sellist rünnakut polnud plaanitud.
Konsul, luba meil jätkata.
Luba meil suuremeelne olla.
Autasuks sulle sinu suure võidu eest
ei saada me teda tagasi galeerile. Võta ta oma orjaks ja tee temaga, mis tahad.
Selline on senati ja Rooma rahva otsus.
Hiljuti pöördusin ma tagasi Rooma
koos noormehega, kes päästis mu elu.
Te kõik tunnete teda Rooma parima sõjavankri juhina.
Viis korda on ta mu hobused võidule juhtinud.
Mina tean teda kui meest, kes seisab minu kadunud poja kohal.
Poja saavutuste üle tunnen ma armastust ja uhkust,
neid tundeid ei lootnud ma enam kunagi kogeda.
Miski ei suudaks meievahelist sidet tugevamaks teha,
aga täna õhtul soovin ma seda teie kõigiga jagada.
Adopteerimise formaalsused on lõpule viidud.
Noor Arrius on nüüd ametlik minu nime kandja
ja mu vara pärija.
Minu esivanemate sõrmus
oleks läinud mu pojale.
Nüüd on see sinu.
Veider saatus tõi mu uude ellu,
uude koju
ja uue isa juurde.
See tõi mu siia.
See võib mu ära viia.
Aga kus iganes ma ka ei oleks,
üritan ma alati seda sõrmust kanda nii nagu Arriuse poeg peaks.
Tänulikkuse, kiindumuse...
ja auga.
Tutvustan sulle oma poega. Mu vana sõber Pontius Pilatus, noor Arrius.
Enne, kui sina linna tulid, võitsid alati minu hobused.
Võrratud hobused, ülimalt väledad.
Jah, aga mitte nii väledad, et sinust jagu saada.
- Ütle mulle, kas sa tuled Juudamaalt? - Jah, sir.
Olen kuulnud, et sealne kliima on elamiseks raske.
Mitte juudalaste jaoks.
See on kohutav väljavaade. Minust tehakse kuberner.
- Juudamaal? - Jah.
Ma tahtsin Aleksandriat.
Aga tundub, et kõnnumaa vajab minu erilist annet.
Skorpionid ja pühad prohvetid ja saa minuta hakkama.
Jätame jutu Juudamaast, vähemalt tänaseks õhtuks.
Kitsed ja Jehoova.
Sa lahkud.
Ma pean.
Sellest reisist ma sind hoida ei saa.
Sinu silmad pole sellest kõigi nende kuude jooksul loobunud. Ma tunnen valu ära.
Aga minu soovitus on oodata.
Gratus vahetatakse välja.
Kuberneritiitel läheb Pontius Pilaatusele.
Millal?
Õige pea.
See on meie eesmärgi nimel.
Miski pole eesmärgi nimel, kui lähen tagasi Juudamaale, lähen liiga hilja.
See mõte on mind igal siinviibitud hetkel karistanud.
Kas Rooma näeb sind veel?
Siin on osa mu elust, mille sina oled mulle andnud.
Ma mäletan seda.
Kes iganes jumalad ka pole, ei huvitu nad vanamehe lootustest.
Neil on oma moodus.
Anna mulle andeks.
Sa oled siin võõras.
Kas sa oled Naatsaretist?
Miks sa küsid?
Ma mõtlesin...
et sina oled see...
See keda olen oma riigist siia tulnud otsima.
Ta peaks sinu vanune olema.
Kes?
Kui ma ta leian,
siis tunnen ta ära.
Aga andest mulle. Mina olen Balthasar Aleksandriast.
Ma olen Sheik llderimi külaline.
Kotitäis ajudeta liha!
Ei! Mitte piitsaga!
See on mu võõrustaja.
Õrnalt!
Loll! Peata konn! Sa ei tea hobustest midagi!
Piitsutad veelkord mu lapsi ja ma lasen su verest tühjaks.
Nüüd õrnalt ümber esimese pöörde ja lase neil joosta! Lase käia!
Pea meeles, mida ma rääkisin! Lase meil näha arukust!
Võrratud hobused.
Nüüd! Nad on valmis! Lase neil minna!
Jälgi. Nad ei võta kurvi välja.
Ei! Ei!
Abadon, peata ta!
Lõpeta see piitsutamine!
Ma löön ta maha!
Puupea! Anna ohjad siia, igavene loll!
Arvad, et võid mu hobuseid kohelda nagu loomi?!
Juhi lehmi ja kitsi! Vaid selleks oled sa võimeline!
Mine maha, idioot!
Juhi kitsi, mitte hobuseid!
Ma olen hukas. Nägid, mis seal juhtus?
Rändaja ütles juba enne selle juhtumist, et nii juhtub.
Sul on head hobused, aga nad pole üks meeskond.
Pole meeskond?
Üks hoidis kursist kinni, see välimine.
- Antares. - See aeglane?
Tema peaks sees jooksma, siis hoiab teisi kurvides kursil.
Sul on terav silm. Kust sa selle said?
Rooma tsirkuses.
Sina oled sõitnud Suurel Tsirkusel?
Ütle mulle sõber, kas sa suudad mu neliku jooksma panna kui üks?
Ma olen teel Jeruusalemma.
Kas su karavan ei puhka kuni homseni?
Meil on piisavalt aega süüa, juua ja juttu puhuda.
Tule mu telki ja värskenda end.
Ja jutusta mulle, kuidas Roomas võidu kihutasid.
Ja kui mul oleks lauluhäält, siis laulaksin sulle hobuste psalmi.
Ühtki teist looma pole nii palju alandatud
alates hetkest, mil maailm süütuse kaotas.
Ja homme panen ma Antarese siserajale.
Kui seda teed, siis lühenda ka iket. See aitab neid kurvides.
Juuda Ben-Hur.
Sa oled juut, kuid sellegi poolest oled sõitnud Suure Tsirkuses.
Jah.
Kummalise valiku ja kummalise õnne läbi.
Sinu siiatulek oli täiesti õigel ajal.
Me oleksime imesid korda saatnud!
Aga sina pead minema.
Ma olen rännakul, mis ei saa oodata.
Võibolla tuled siis kunagi tagasi.
Ja kui tuled, siis too oma sõbrad ja naised ka.
Mul pole naisi.
Mitte ühtki naist?
Mul on kuus, ei, seitse.
Mina olen kaheksa saanud.
Ja see on sellepärast, et ta on reisil. Kodus on tal rohkem.
Usu mind, suur eelis on omada mitut naist.
- Ühel päeval loodan ka ühe saada. - Ühe naise!
Üks Jumal, sellest saan veel aru. Aga üks naine, see ei ole normaalne.
See ei ole suuremeelne.
- Kas toit polnud meelepärane? - Oli ikka.
Tänan sind.
Ja võta mu nõu kuulda, sõber. Osta omale mõned naised.
Ja nüüd pean ma oma iludustele head ööd soovima.
Kui magama hakkavad jääma, muutuvad nad kärsituks ja armukadedaks.
Nad ootavad, keda ma esimesena emban.
- Ma jätan siis hüvasti. - Ei, ei, jää veel.
Jää neid vaatama.
Tulge, mu lapsed.
Võõrastega on nad häbelikud.
Tulge.
Tulge, ärge kartke.
Siia, mu lapsed.
Nad on päritud Araabia vaaraodelt
ja ma olen nad nimetanud tähtede järgi.
Tule, Antares.
Sina oled kõige aeglasem ja sa võid terve päeva väsimatult joosta.
Mida? Jah, jah.
Jah, mina armastan sind ka. Minu hea Antares.
Tule, Rigel.
Me oleme mõlemad hästi joonud ja maailm on hea.
Mu hea Rigel.
Jah, sina oled valmis magama minema.
Sina oled päevatöö teinud, mis?
Jah, kohe saad magama minna.
Head ööd, mu aare.
Rahu, Aldebaran. Ma pole sind unustanud.
Ei. Sina oled kõige väledam, aga sa pead rahulikuks jääma.
Ma pole kunagi ilusamaid hobuseid näinud, isegi Roomas mitte.
Sa peaksid nende ema nägema, Mirat.
Ma ei julgenud teda tuua, mu rahvas poleks suutnud tema puudumist taluda.
Olgu, olgu.
Sina oled nende sõber ja oma kiindumust nad vabalt ei paku.
Tulge, Antares, Rigel, hilja on.
Altair, Aldebaran, minge magama.
Te peate olema tugevad ja kiired.
Minge, mu lapsed. Minge.
Jeruusalemmas sõidavad nad võidu maailma parimatega
ja suure meistriga idast. Messala oma mustade kuraditega.
Tema ei peatu võidu nimel millegi ees.
- Messala? Tsirkuses? - Jah.
Sa tundsid teda?
Ma tunnen teda.
Ehk siis suurema meeldivuseta.
Minu rahvas palvetab mehe eest, kes suudaks Messalat võita.
Sina võiksid olla see mees,
kes tema ülbuse maasse tembeldab.
Minu hobused vajavad juhti, kes on neid väärt.
Keegi, kes valitseb neid armastusega. Tema jaoks jookseksid nad kiiremini kui tuul.
See pole võimalik.
Sellest on kahju.
Mõtle selle peale. Tema uhkus murda,
alandada seda tribuuni nende inimeste ees, keda ta ise on rõhunud.
Mõtle vaid, tema kaotus ja alandus juudi käte läbi!
Ma tean, et see pole võimalik.
Kas see ei rõõmusta su mõtteid?
Kas see ei vasta sinu eesmärgile?
Ma pean Messalaga omal viisil tegelema.
Ja sinu viis on ta tappa.
Ma näen seda kohutavat asja sinu silmis.
Vaatamata sellele, mida see mees sulle teinud on, pole sul õigust temalt elu võtta.
Kunagi saab ta oma karistuse.
Ma ei usu imedesse.
Aga elu ise on ime.
Miks sa ei tunnusta Jumala kohut?
Sa ei usu imedesse.
Jumal rääkis minuga ükskord keset pimedust
ja täht juhtis mind külasse nimega Petlemm,
kust ma leidsin vastsündinud lapse mähituna sõime.
Ja Jumal elas selles lapses.
Nüüdseks on ta täiskasvanud mees ja peaks olema valmis oma tööd alustama.
Sellepärast olen ma siia tagasi tulnud,
et ma oleksin ligidal, kui Ta meie sekka tuleb.
Ta on lähedal.
Ta nägi täna õhtul päikeseloojangut nagu meiegi.
Võibolla seisab Ta kuskil ukselävel või mäekünkal.
Võibolla on Ta karjus,
kaupmees või kalamees.
Aga Ta elab
ja sellest hetkest peale kannavad kõik meie elud Tema märki.
Jumalani viib mitu teed.
Ma loodan, et sinu oma ei osutu väga keeruliseks.
Mina olen valmis magama minema.
Balthasar on hea mees,
aga kuni kõik mehed on tema sarnased, peavad meie mõõgad helkima.
Ja kavatsused peavad õiged olema.
Ma pean sinuga hüvasti jätma.
Üks asi veel.
Areenil pole seadusi.
Paljud tapetakse.
Loodan sind veelkord näha.
Hea Damaskuse siid.
Ester?
Mina Juuda.
Sa oled elus.
Mida sa siin teed? Mis on juhtunud?
Ma olen siin.
Koos sinuga.
Kus su isa on?
Päeval, mil sind ära viidi, võtsid nad tema vangi.
Nad piinasid teda.
Kui nad kindlad olid, et ta midagi ei peida, lasid nad tal minna.
Sellest ajast peale oleme me elanud siin, peidus.
Te ei läinud kunagi tagasi Antioch'i?
Ei.
Roomlased võtsid kõik ära. Meile ei jäänud midagi järgi.
Kus on mu ema ja õde?
Las ma ütlen enne talle.
Isa.
Isa, midagi imelist on juhtunud.
Juuda Ben-Hur on elus.
Ta on koju tulnud. Ta on siin.
Juuda.
Juuda Ben-Hur.
Mu vana sõber.
Lase ma vaatan sind.
Jah, see on tõsi.
Jumal tänatud Tema halastuse eest.
Kus nad on?
Sellest kohutavast päevast peale...
pole neist sõnagi kuulda olnud.
Sa oleksid pidanud olema vähem lojaalne.
Ära haletse mind, Isand Juuda.
Tegelikult olen ma nüüd poole kõvem mees.
See on Malluch, mu teine pool. Me kohtusime tsitadelli vangikoopas.
Me saime samal päeval vabaks.
Malluch ilma keeleta, ja mina elutute jalgadega.
Sellest ajast olen mina olnud tema keel
ja tema minu jalad.
Koos oleme päris mõjukas mees.
Vana sõber.
Ta rääkis alati, et sa tuled tagasi.
Ta ei kaotanud kunagi lootust.
Kuigi ma lootsin, ei suutnud ma sellesse uskuda.
Ma näen, et sinu eesmärk on päästa oma ema ja õde.
Aga kui see pole võimalik.
Kui üks eesmärk ebaõnnestub, siis on hea, kui on ka teine.
Suurem osa sinu varandusest on kaitstud, Juuda.
Nad ei suutnud mult selle asukohta välja pressida.
See on endiselt seal, et meile võim anda ja roomlaste jaoks surm osta.
Ma ei tulnud sellepärast tagasi.
Juuda, nad on surunud.
4 aastat. Keegi ei suudaks nii kaua elada vangikoobastes.
Kes suudab elada rohkem kui aasta galeeris?
Jah, see on tõsi.
Juuda Ben-Hur.
Sa oled meie juurde tagasi tulnud nagu naasev usk.
Juuda, ma sooviksin veelkord naerda.
- Lase meil naerda. - Me naerame.
Selles majas saab taas olema rõõmu. Me tähistame tolmu keskel.
Ma võtan ta.
Me oleme siin varemgi seisnud.
Päris kaua aega tagasi.
Neli aastat.
Aga nüüd tundub... nagu alles eile...
Ma ütlesin:
"Kui sa pruut poleks, siis suudleksin sind hüvastijätuks. "
"Kui ma pruut poleks...
...siis ei olekski vaja hüvasti jätta. "
Ma ei ole pruut.
Miks sa ei abiellunud?
Mu isa vajas mind.
Ja samuti...
See on endiselt mu sõrmes.
Ma ütlesin, et kanna seda, kuni kohtan oma tulevast naist.
See on saanud osaks minu käest.
Kui Messala kunagi teada saab, et sa siin oled...
Nagu ta ka peab.
Ta teab, kus nemad on.
Ja kui sa leiad...
- Kui ta ütleb, et nad on surnud... - Messala veel soovib, et nad elaksid.
Ma olen näinud liiga palju, mida viha võib teha.
Minu isa on sellest pungil.
Aga ma olen kuulnud noorest rabist, kes ütleb, et andestus on suurem
ja armastus tugevam kui viha.
Ma usun seda.
- Ester. - Juuda.
Jää ellu.
Hoia Messalast eemale.
Ainult, kui ma suudan loobuda mõtlemisest ja tunnetest.
See aeg pole veel tulnud.
See kivi, mis siit katuselt kunagi alla kukkus, kukub endiselt.
Ainult seekord ei saadeta sind galeerile.
Seekord sind hävitatakse.
Sa sured.
Tribuun, tunnustus Quintus Arriuselt. Ta ootab teie naudingut.
- Konsul on siin? - Quintus Arrius noorem, tribuun. Tänage teda. Tooge ta minu juurde.
- Ma ei teadnudki, et konsulil on poeg. - Ta on Suure Tsirkuse meister.
Miks ta mulle kingitusi teeb?
- Võibolla tahab ta sinu vastu võidu sõita. - Vaata.
See on imeline.
Ja mehelt, keda ma pole kunagi kohanud. Sa eksid, Messala.
Millise ime läbi sina Rooma konsuli nime kannad?
Sina olid see imetegija, Messala.
Sina määrasid mu galeeridele.
Kui ma laev uppus, päästsin ma konsuli elu.
Sa tunned tema pitsatit?
Nüüd olen ma tagasi tulnud...
nagu ma sulle vandusin.
Su kingitus on igati kohane, noor Arrius.
Soovitad sa mul seda kasutada enda peal?
Mis on saanud mu emast ja õest?
Minu kohus ei ole vangidel silma peal hoida.
Otsi nad üles, Messala.
Too nad mulle ja ma unustan selle, millest loobusin
iga aerutõmbega, mille külge sa mu aheldasid.
Ma pole kuberner. Ma ei saa heakskiiduta midagi teha. Siis muretse heakskiit..
Ma tulen homme tagasi.
Ära mulle pettumust valmista, Messala.
Mis neist saanud on?
Sellest on möödunud peaaegu 5 aastat. Kas nad võivad veel elus olla?
Mine tsitadelli, Drusus. Uuri järele.
- Ja kui nad on surnud? - Siis on nad surnud!
"Miriam, naine. Tirzah, tütar. "
Jah, need on nemad. On nad elus?
Sektsioon E...
alumine tasand.
Teine kong. Selle tasandi valvur teab.
Vett.
Laske mind välja!
- Kui kaua sa neid juba näinud pole? - Mitte kunagi.
Ja ma olen siin kolm aastat olnud. Aga nad on elus.
Toit kaob.
Pidalitõbised.
Nad peab linnast välja viima ja koheselt vabaks laskma. Siis põletame kongi ära..
On seal keegi?
Keegi on seal tõesti.
Kes sa oled?
Ära tule lähemale.
Kes te olete?
Ester.
Siin Miriam.
Miriam.
Miriam?
Jää sinna.
Sa oled koju tulnud.
Hoia eemale, Ester..
Me oleme pidalitõbised.
Oh, Esther.
Tirzah.
Esther...
...kas Juuda on elus?
Jah, ta on elus.
Ta on siin.
Kus?
Ta otsib teid.
Ma pean ta üles leidma ja talle ütlema.
- Ei! - Ütlen oma isale. Ei.
Ära ütle kellelegi.
Me läheme pidalitõbiste orgu.
Me ei tule sealt tagasi.
Juudale peab seda ütlema.
Ei.
Palun.
Ma ei näinud tema nägu.
On see muutunud?
Ei, ta ei ole muutunud.
Ta ei ole muutunud.
Sa armastad teda, Ester.
Luba mulle...
oma armastusest tema vastu....
sa ei ütle talle kunagi, et meid nägid.
Kas ta kunagi saab teada?
Las ta mäletab meid sellistena nagu me olime.
Luba mulle.
Muu peale ma loota ei saa.
Ainult selle peale.
Ma luban.
Ma olen rahul.
Oodake.
Messala saab teada. Ma olen selles kindel.
Ma palun Jumalat, et nad elus oleksid ja et Messala nad vabastaks.
Küll ta nad vabastab.
Ta tahab ellu jääda.
Ta ei saa neid vabastada, Juuda.
Millest sa räägid?
Ma nägin neid.
Sa nägid neid?
Kus?
Millal sa neid nägid?
Nad olid surnud.
Millal?
Millal? Millal?!
Vanglas.
Kui ma ootasin uudiseid oma isa kohta.
Miks sa mulle ei öelnud?
Ma ei suutnud seda.
Isegi sulle mitte, isa.
Ma kartsin, et kui sa Messalat kohtad....
Juuda, sa oled jõudnud oma otsingute lõpule.
See on nüüd läbi.
Läbi?
- Juuda. - Läbi?
Juuda, unusta Messala. Mine tagasi Rooma.